Stella?
Hjälp mig. Jag vill inte dö.
Sluta darra.
Gör om det, med stadig hand.
Är det din telefon?
Ja.
Den är låst.
Jag förstår inte vad som händer.
- Vad gör du? - Håll dig stilla.
Vart tar du mig?
- Är mina barn oskadda? - Ja.
Och Tom?
Menar du fyllot som sov på soffan?
Han är totalt utslagen.
Varför gör du så här?
- Vad är det? - Du gick till polisen, Rose.
Nej, det gjorde jag inte.
Du satt med en polis, troligen i flera timmar,
och skapade en fantombild av mig.
Den liknar ju inte ens dig.
Du har ställt till det för mig.
Men du är inte han...
Eller är du det?
Nej... Jag är inte han.
Då har du inget att frukta.
Kör hem mig, snälla.
Det var inte jag!
Det kanske var den andra tjejen, hon som överlevde?
Rubriken sa att det var nio år sen. Det var du.
Nej, det var inte jag.
Tanken på att du skulle kunna vara han,
att du skulle kunna vara den mannen, har aldrig nånsin slagit mig.
Har du glömt vad som hände mellan oss?
Nej.
Nej, jag har inte glömt.
Men det betyder inte...
Vi bara testade saker, vi gjorde saker.
Det var bara nåt som hände.
För mycket alkohol.
Det var en evighet sen.
Jag är gift, jag är mamma nu.
Det kanske var nån annan tjej, nån annan du hade ihop det med?
Det fanns ingen annan.
Du var den enda.
Och du svek mig.
Nej!
Nej! Nej!
Nej!
Nancy!
- Dags för frukost! - Jag kommer.
Nancy!
- Vad gör de? - Det letar efter honom.
Vadå?
De tror väl att han bor här nånstans.
Herregud. Menar du allvar?
Det är sista gången jag sover över hos dig.
Professionell tapetsax för högerhänta...
29 centimeter lång,
med blad på 17,5 centimeter.
Hur länge har den legat i vattnet?
Jag antar sen natten den 20:e.
Vi kan undersöka den för eventuella bevis.
Blod, fingeravtryck, fibrer.
Men de kan ha förstörts efter så lång tid i vattnet.
Den låg rätt djupt ner i dyn.
Börja med fingeravtryck och kolla sen om ni hittar nåt annat.
Vi behöver det snabbt.
- Var är Rose? - Hon har inte kommit än, ma'am.
Jag har mobilnumret. Kan du ringa henne på jobbet?
Du har ett nytt meddelande.
Rose, det här är kriminalintendent Gibson.
Vi skulle träffas idag.
Ring och meddela när du kommer.
Jag har ytterligare frågor.
Det är viktigt att du kommer hit idag, så ring mig.
Hennes första patient var inbokad klockan åtta i morse.
Hon dök inte upp, och hon har inte hört av sig.
Flera patienter har missat sin strålbehandling.
Sjukhuset har försökt få tag på henne.
Det har aldrig hänt förr. lnget svar på hemnumret.
Kolla om personalavdelningen har ett nummer för närmast anhörig.
När såg du henne senast?
Hon åkte tidigt i morse.
- Vilken tid? - Jag vet inte. Jag sov.
- Så hur vet du att hon åkte? - Hon lämnade en lapp.
- Har du kvar lappen? - Ja.
- Spara den på ett säkert ställe. - Varför det? Vad gäller det?
- Var är du, Tom? - I parken.
Gå hem. Vi ses där.
Jag är på Väg-
Visste du att Rose skulle träffa mig idag?
Ja.
- Och vet du varför? - Jag tror det.
Hur tar hon sig normalt till jobbet?
Hon kör bil.
- Och bilen är borta? - Ja.
Märkte du nånting ovanligt i morse?
Kanske en sak.
- Men det är nog inget viktigt. Berätta.
Hennes bettskena låg där borta på bänken.
- Hennes? - Bettskena
Hon har den på natten så att hon inte gnisslar tänder.
När hon vaknar brukar hon lägga den i en ask
bredvid sängen, och på kvällen sköljer hon den
och sätter in den.
- Och det här är hennes handstil? - Ja.
- Hennes normala handstil? - Ja.
Borde jag vara orolig?
Varför är du här?
För att passa dig medan pappa svarar på några frågor.
Titta vad jag hittade.
- Det är väl synd? - Det är väldigt synd.
Märkte du inte att hon klev upp?
Vi sov inte tillsammans.
- Var var du? - Jag sov på soffan.
- Varför? - Vi hade grälat.
Om vadå?
Hon sa att hon skulle åka och träffa dig...
och att hon hade pratat med dig en gång redan,
och hon berättade varför.
Och det hon berättade förklarade en sak som alltid...
Som jag aldrig hade förstått tidigare.
Vadå?
Det var en period på universitetet när hon slutade prata med mig,
och slutade träffa mig, i tre månader.
Sen ringde hon plötsligt en dag.
Vi började träffas igen.
Och vi gifte oss kort därefter.
Hur kände du dig när hon berättade varför hon hade dragit sig undan?
Upprörd.
Arg.
- Våldsamt arg? - Nej, aldrig.
Arg nog för att hon skulle lämna dig?
Nej.
Jag tror inte det.
- Kan jag stå till tjänst? - Jag är Paul Spector.
Ja, vi har väntat på er. Varsågod och sitt.
ALICE PARKER MONROES MINNESFOND
Det här är patientmappen.
Vi behöver några nytagna foton på Rose.
Det finns många att välja på.
- När togs det här? - Förra året.
Det var förra veckan.
Kom in.
Biträdande länspolismästare Burns är här ma'am.
Okej.
Stanna här, Tom, jag kommer strax.
Anropa sambandscentralen. Det här är Rose Staggs bil.
Cirkulera informationen.
Vi måste få ut familjen därifrån, Jim.
Utför en första visuell genomsökning.
Öppna alla dörrar, kolla alla rum, skåp, utrymmen.
- Hon kan finnas där nånstans. - Stella, du borde inte vara här.
Det här är inte bara en försvunnen person!
- Hur vet du det? - Hon har blivit bortförd!
Huset är en brottsplats!
If Peter Piper picked a peck of pickied peppers,
whereh the peck of pickled peppers Peter Piper picked?
Det var det bästa hittills.
- Lärde du dig den i skolan? - Nej, av Peter Piper.
Jaså? - Mammas vän.
Har din mamma en vän som heter Peter Piper?
Ja, han var här i natt.
Vi sa att fantombilden var baserad på en händelse för nio år sen.
Jag tror att vi ledde honom direkt till Rose.
Hurdå?
Och jag kallade honom också Peter.
Ett vanligt namn.
Varför är vi intresserade av en nio år gammal fantombild?
Med tanke på föregångsbrott.
Nånting som hände i det förgångna som förebådade de aktuella brotten,
som en kvinna som stryps till medvetslöshet av sin pojkvän.
Han kanske gjorde det med alla kvinnor han träffade.
Men tänk om han bara gjorde det en gång.
Hur svårt skulle det vara för honom att se sambandet?
Rose anmälde det aldrig.
Pojkvännen varken förhördes eller åtalades.
Vad han vet, förblev det en privat händelse.
Tills nu.
Vi har gjort det offentligt.
Vi borde ha gjort honom äldre på bilden.
- Nya uppgifter, ma'am. - Hoppa in.
- Det är från dottern Nancy. - Fortsätt
Det verkar som om nån var i huset i natt.
Nån som sa att han var en vän till hennes mamma.
Nancy såg dem lämna huset och korsa gatan tillsammans.
Hon sa att han hette Peter.
Kan jag hjälpa till?
Jag ska träffa en patient, Annie Brawley.
Varför är han här?
Jag lämnar över fallet till Eastwood.
När bestämde du det?
Om specialgruppen granskar det här får vi media på oss.
- Vi behöver inga extra problem. - Ursäkta, men det är ju löjligt.
Hon har varit borta i mindre än tolv timmar.
Det är viktigt att vi inte verkar överreagera.
- Jim! - Du kan inte se bortom mördaren.
Jag vill att vi undersöker alla möjligheter:
Äktenskapsproblem, otrohet, depression, självmord.
Barnet sa att det var en främling i huset igår natt,
en främling som kallade sig Peter.
Roses liv står på spel och det är mitt fel!
Jag ber Eastwood hålla dig underrättad om eventuella framsteg.
- Gibson. - Ma'am det är Larkin.
Vi har hittat ett kvitto för saxen bland Annies papper.
Jag har fått tag på en likadan.
Vi ses på bårhuset.
Jag har läst anteckningarna och känner till bakgrunden.
En kvinnlig terapeut hade varit ett bättre alternativ.
Men ingen är tillgänglig,
och det finns ärligt talat ingen mer kvalificerad än jag.
Det är möjligt att er dotter kommer att reagera negativt.
Jag är man i en viss ålder.
Det kan orsaka en känslomässig reaktion.
Så håll er i närheten, åtminstone till att börja med.
- Annie? - Ja?
Jag heter Paul Spector.
Får jag komma in?
Javisst.
Jag kommer strax.
Jag känner mig skyldig.
Berätta varför.
Det är inte bara skuld.
Det är skam.
Vad har du att skämmas för?
Jag var medlem på en webbplats.
Jag skapade en profil.
Vilken sorts webbplats?
En pornografisk webbplats.
Jag tänkte att...
Tänk om han såg mig där och...
Tänk om han valde mig på grund av webbplatsen?
Lade du upp bilder på dig själv?
Ett par stycken.
Inget särskilt avslöjande.
Okej.
Men även...
...en video.
Vilken sorts video?
En som antydde...
En som antydde att jag var intresserad av bondage...
...dominans den typen av saker.
Jag sa att jag hade en väldigt hög smärttröskel.
Jag sa det. Men...
Jag vet inte, jag bara...
Det var bara en fantasi, ett spel.
Det är en enorm skillnad
mellan vad vuxna frivilligt gör i sovrummet
och det våldsamma övergrepp som drabbade dig.
Inget du gjorde, inget du nånsin skulle kunna göra,
skulle innebära att du var ansvarig för det som hände den natten.
Det var han som gjorde det, ingen annan.
När träffade du Rose senast?
Jag träffade på henne på marknaden. Vi drack kaffe.
Är det ovanligt för henne... att bara sticka?
Tror du att det var det hon gjorde?
- Att hon bara stack? - Det är möjligt.
Det är också möjligt att allt är vårt fel.
Varför säger du så?
Har det inte slagit dig att hon kan ha blivit kidnappad? Av honom?
Varför skulle han göra det?
För att tysta henne, kanske?
Tänk om vi har utsatt henne för fara från den där mannen
genom att få henne att prata om sitt förgångna?
Skriver du dagbok?
Den går långt tillbaka.
Idén är att den ska hjälpa mig att komma ihåg vad som hände.
Har den hjälpt?
Jag har inte läst den än.
Den kanske hjälper...
...eller kanske inte.
Vi känner alla folk som lever för mycket i det förgångna.
För mycket historia, för många minnen
kan till slut förstöra nuet och framtiden.
Tack.
- Det har varit till nytta. - Bra.
Det börjar bli för långt. Det stör mig.
Använd gummibandet och sätt upp det.
Det är till för nåt annat.
Jag fick det av en vän.
- En vän? - Ja.
Jag kan ordna en hårfrisörska åt dig om du vill.
Säkert? - Javisst
I så fall...gärna.
Vi ses i övermorgon.
Du har ett nytt meddelande.
Jag är vid skolan och hämtar Liam och Olivia,
men Olivia är inte här.
Varför är din telefon alltid...
- Hallå? - Sally, det är jag. Vad händer?
- Jag ringer polisen. - Varför?
- Olivia är kidnappad. - Vad menar du?
Din förbannade hora till flickvän.
- Va? - Katie
Hon sa till läraren att jag hade bett henne hämta Livvy.
Hämta Livvy och lämna kvar Liam.
Jag ringer polisen.
Gör inte det. Jag ordnar det.
Hur kan du göra det? Du är ju i Skottland.
Det är jag inte. Jag är här, i Belfast.
Va? Sen när då?
Nu. idag. Jag är här igen.
- Jag har hennes nummer. - Ja, det är klart att du har.
Jag ringer henne. Vänta.
Den här är av samma storlek och märke som den som hittades i vattnet.
Kraftens riktning var mer eller mindre
vertikal ner mot huden.
Här finns skador som ser ut som om de har orsakats
av själva handtaget.
Du sa att det maximala djupet på såren var 23 centimeter.
Men saxens blad är kortare än 18 centimeter.
Ja. På grund av att kroppen tryckts samman av kraften,
kan djupet bli längre än bladens längd.
Det finns inget som tyder på att det här inte är mordvapnet.
Har du hittat dem?
-lnte än. - Paul...
Vänta lite till. Jag ringer så snart jag hittar dem.
Du har ett roligt namn.
Katrina? - Nej.
Som jag heter Spector.
Jaha, Benedetto. Det är italienskt.
- Blev du retad i skolan? - Lite.
Är det här?
- Är det här din favoritplats? - Ja.
Kommer du ihåg halsbandet du hade?
- Det med skalbaggen? - Jag fick det av pappa.
- Var skaffade han det? - Jag vet inte.
Jag fick det för att jag hade varit duktig i skolan.
Har du kvar det?
- Jag tappade det. - Hur då?
- Det försvann. - När då?
Jag vet inte.
Pappa!
Hej.
- När kom du tillbaka? - Idag,
Det börjar bli sent. Vi måste hem med dig.
Vänta på mig där.
- Säg hej då till Katie. - Hejdå, Katie!
LÅSSMED
- Hej. - Gå upptill ditt rum.
Jag vill vara med pappa.
Det är sent. Gå upp och ta på dig pyjamasen.
- Jag är hungrig. - Gå upp!
- Var var de? I parken.
- När kom du tillbaka? - I eftermiddags.
Vad är det för fel på henne? Varför vill hon skada mig?
Det är inte dig hon vill skada, utan mig.
Pappa! Kommer du?
Det hon sa till dig, det...
Det är bara tonårsfantasier.
Det var ingen attack, eller våldtäkt eller nåt.
Olivia såg er. Hon klev upp ur sängen och såg er.
- Vad såg hon? - Dig och Katie på golvet.
Hon drömde nog bara.
Herregud.
Vi kan fråga henne tillsammans,
nu eller i morgon, prata med henne om det.
Fråga henne?
- Fattar du ingenting? Fråga henne? - Sally...
Du är i alla fall inte här i morgon.
Jag vill att du lämnar oss. Försvinn.
- Vad ska jag säga till Olivia? - Du kommer nog på nåt.
- Hade du kul med Katie? - Det var okej.
- Vad pratade ni om? - Skolan och sånt.
Hon frågar mycket, eller hur?
Ganska mycket.
- Vad frågade hon dig om? - Om Skottland.
Och mer?
Mitt halsband. Det som försvann.
Jag måste gå.
- Varför? - Jag har saker att göra.
När ses vi igen?
Jag ser stjärnorna i dina ögon skina
Dina läppar glänser när de möter mina
Jag är beredd att göra allt för dig
Dansa tills musiken tar andan ur mig
Om du ändå vore min Om du ändå vore min
Sally.
Om du ändå vore min
Jag kan inte föda det här barnet.
- Vadå? - Hur skulle jag kunna det?
Sätt dig inte.
Vad menar du?
- Vad tror du att jag menar? - Sally, du kan inte göra det.
- Varför inte? - Du är neonatalsköterska.
- Vi är inte katoliker. - Min mamma var det.
Hon som tog livet av sig? Och övergav dig?
- Polisen var här förut. - Vad menar du?
De knackade dörr och pratade med alla män i grannskapet.
Vad sa du till dem?
Att du var i Skottland.
Var det allt?
Jag ville berätta att jag ljugit för din skull.
Men du gjorde det inte?
Jag försökte.
Jag försökte verkligen i Skottland.
- Jag vet. - Du var kall, oåtkomlig.
Jag var sjuk. Matförgiftning eller nåt.
Du ansträngde dig inte, Paul.
"Du tryckte ner mig mot golvet".
"Om du ändå vore min"?
NY KONTAKT
I morse sa en talesman for sjukhuset att tillståndet för mr Monroe,
som vårdas på intensiven, fortfarande är kritiskt.
Jakten på Belfast-stryparen, vars ena offer
var svärdoñer till Morgan Monroe, fortsätter.
Läser du det här på italienska eller översättningen?
"På halva banan av vår levnads vandring
Jag fann i dyster skog mig vilsekommen
Förty jag vikit av den rätta vägen..."
Jag har varnat dig tidigare om att låta bli min familj.
Det här är sista varningen.
Varför? Vad försöker du göra?
Bra. Gör det.
Bra. Döda mig.
Det här är bara skitsnack.
Om du trodde att jag var mördaren skulle du inte vara här.
Fan. Du gjorde illa mig.
Det är inget jämfört med vad jag kommer att göra
om du inte slutar med dina lekar.
Det är inga lekar.
Du dansar framför mig, skriver låtar om mig, klär av dig på trappan.
Det är lekar.
- Fåniga, barnsliga lekar. - Kalla mig inte barnslig.
- Du är 15 år. - Jag är 16 nu.
- Fortfarande ett barn. - Jag är inget barn!
- Skrik inte. - Du ljuger!
Du sa att du hade svårt att stå emot mig.
Du sa att jag var vacker.
Jag drev med dig.
Ditt svin. Jag hatar dig!
Håll dig borta från mig, då.
Hur kan jag det, med tanke på allt jag vet?
Du vet ingenting om mig.
Du är en skolflicka med en massa vansinniga
fantasier i huvudet.
Jag är mycket mer än så.
Nej.
Du är en liten oskuld som drömmer om sitt första knull.
Okej.
Om det är det du vill, så...
Vad gör du?
Paul?
Vad gör du?
- Se det som ett prov. - Va?
Jag har inte dragit åt och du har smala handleder.
Du kommer loss ganska lätt.
Medan du kämpar,
kan du fundera över vad du vill göra härnäst.
Som Camus sa: "Livet är summan av alla dina val."
Välj ditt nästa steg noggrant, Katie.
Gibson.
- Det är Larkin, ma'am. Ja?
Vi har hört ifrån labbet.
De har hittat ett partieltt fingeravtryck på saxen.
Vi har kört det i systemet och fått en träff.
Vänta.
- Fortsätt - Paul Spector.
- Hur stavas efternamnet? - S-P-E-C-T-O-R.
Spector...
Paul Spector.
Vi pratade visst med honom i samband med mordet på Sarah Kay.
Ja.
Han kände igen sig på bilderna från botaniska trädgården
och kom in frivilligt.
Jag vill ha allt från förhöret. Bandades det?
- Ja, ma'am. - Leta fram banden.
Jag vill lyssna på dem.
Var var ni igår kväll, mr Spector?
Igår kväll? Hur så? Vad hände igår kväll?
Svara på frågan, bara.
Min fru jobbade på neonatala avdelningen.
- Och ni? - Jag var med barnen.
Hela kvällen och natten?
Jag gav dem mat, badade dem, nattade dem.
Jag la mig tidigt själv.
Jag känner igen honom.
Jag har sett honom...
Här.
Jag väntade på...Kays anhöriga.
Vi skulle ha presskonferens och...
Han gick genom korridoren, rakt emot mig.
Hur kan det komma sig?
Spector ombads berätta var han befann sig
under de nätter då attackerna ägde rum,
men inte några andra nätter för att se om han mindes dem lika bra.
Han kom in självmant. Varför skulle han göra det om han var mördaren?
För spänningen, för att visa sig under näsan på oss?
För att håna oss?
För att visa sin överlägsenhet och förakt för oss?
Behöver jag fortsätta?
Förhörde ni hans fru?
Kollade ni hans alibi personligen?
Nej, ma'am. Bara på telefon.
Han verkade vara reko. Smart, trevlig, hjälpsam.
Vi fick ta hans fingeravtryck och DNA.
Han verkade inte ha nåt att dölja.
En gift man, tvåbarnsfar, sorgterapeut.
Herregud, Glen.
Vad har jag sagt om såna individer ända sen första dagen?
De verkar ofta vara charmiga, intelligenta, karismatiska.
Nyckelordet är "verkar".
Man måste gå på djupet, snärja dem, utmana dem.
Varför har ingen kollat upp
listan över barnhem som han lämnade?
Kan vi talas vid?
I enrum.
Du måste godkänna varenda åtgärd.
Det vet du. Om du inte var nöjd med något,
så borde du ha sett till att ytterligare förfrågningar gjordes.
Kalla till morgonmöte klockan sju.
Jag måste rapportera till chefen klockan nio.
Ma'am. Ursäkta mig.
Det har kommit ett samtal till ditt gamla nummer.
Det ringde två signaler.
Samtalet kom från Rose Staggs mobil.
Berätta.
- Det var fantastiskt. - Berätta allt.
Repaired by Cullyn